-I tidligere episoder: -Dere dør om dere blir her.
-Blir du med oss? -Du kan redde henne, Gus.
-Fortell hvem som har boka. -Rudyard Fonescu.
-Gutten fra klostret. -Løp, Rudyard!
Ingenting er viktigere enn Lumen. Vi må finne den først.
Den er forbannet og fører til død og katastrofe.
Jeg skal drepe Eldritch Palmer.
Vi må være sikre. Vi får ikke flere sjanser. Nå! Gjør det!
Løp!
-Ikke rør dere! -Vent litt! Det er meg dere vil ha.
-Hvor er Dutch? -Mayfield Hotel.
Dutch Velders.
Jeg tok med meg litt selskap.
Jeg har alltid likt snaps. Særlig på en kald dag.
Og en gang iblant nyter jeg en menneskelig cocktail.
Det får meg til å slappe av.
Hva skal du gjøre med meg?
Alt.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
-Det kommer ikke til å fungere. -Vis deg.
-Hvor fikk du tak i den boka? -Jeg stiller spørsmålene.
-Hvem er du? -Øret ditt.
Faren din brente det mot komfyren da du var en gutt.
Har jeg rett, Rudyard?
-Hvem har fortalt deg det? -I 1966...
...kom det en mann til et kloster i Østerrike.
Moren din var nettopp død. Mannen fant deg på biblioteket.
Og han reddet livet ditt.
-Du... -Gjenkjente du ikke stokken?
Slipp meg nå fri.
Fortell noe om deg selv som ingen andre vet.
Jeg er et mysterium for meg selv, mr. Eichorst.
Du liker å bli sett på. Håret, klærne...
...parfymen din.
-Alt er veldig gjennomtenkt. -Jeg bruker ikke parfyme.
Ja, du har rett. Sjampo.
Jeg skal fortelle deg noe om meg selv som ingen andre vet.
Duften din...
...minner om en parfyme som fikk meg til å føle begjær og fortvilelse.
For jeg visste at jeg aldri kunne få kvinnen som brukte den.
Av en eller annen grunn var ikke det en del av livet mitt.
Jeg hadde andre ting. Makt.
Andre menns respekt.
Hør på meg. Filosofen.
Hvorfor lengtet jeg etter begjær som aldri ga meg noen lykke?
Ble du med i nazipartiet fordi du ikke fikk deg noe?
En sånn som deg kan aldri forstå noe sånt.
HEIDELBERG I TYSKLAND - 1931
God dag, frue. Jeg heter Thomas Eichorst.
Jeg tilbyr deg muligheten til å få en radio i huset-
-takket være Triebig Electrotech Company.
-Kjære vene. Den er så vakker. -Ja.
Mahognikabinettet er et spennende tilskudd til enhver salong.
Med en enkel vridning på denne knotten-
-får du makten til en orkesterdirigent.
Du kan lokke fram stykker av Beethoven og Wagner.
Hvor mye koster den?
Med Triebigs enkle avbetalingsplan får du kjøpt denne modellen-
-for bare to mark i måneden.
Underskriv her, så er radioen din.
Jeg kjøper en ny radio til deg.
De sier opp folk på fabrikken. Jeg kan snart være arbeidsløs.
Den koster bare to mark i måneden, sir. En beskjeden sum.
Noe sånt fins ikke.
Tommy! Alle venter på at vi skal velge en vinner.
Hvor mange radioapparater har du solgt i dag?
I dag? Ingen som helst.
Hvorfor spør jeg engang?
Problemet ditt er at du ikke eier glød.
Folk har ikke råd til en luksusvare som en radio.
De kjøper ikke radioen. De kjøper deg.
Du må utstråle selvtillit. Særlig i disse tidene.
Hvis de merker svakheten din,-
-er du ferdig før du får åpnet munnen.
Kan du gi meg salgsbonusen, Helga?
-Takk. -Vær så god.
Til Karl Spurzem! En selger som fører an, med mot og styrke.
Til baren! Jeg spanderer drinkene.
Oscar er en bølle. Han vil aldri bli noe mer enn en selger.
Jeg tror du er elendig til å selge fordi du er skapt for noe større.
-Takk. Takk for at du sier det. -Jeg mener det.
Helga.
-Jeg lurer på... -Ja?
Vil du spise middag med meg i kveld?
Det kan jeg ikke. Jeg er opptatt.
Men jeg kan på lørdag.
Da sier vi lørdag.
Aanya?
-Angel sa at du var her oppe. -Jeg rydder bare litt.
-Får jeg komme inn? -Ja da.
Hva er det?
Ingenting. Det er bare rart å ha noen andre her.
-Er det i orden? -Du kan hjelpe meg med å huske det.
Du blir ikke med oss.
Jeg er ikke den typen som flykter.
Det var uansett en dum idé. Hvordan kunne det fungere?
-Dette kan ikke være riktig sted. -Nasjonalgardens hovedkvarter.
Hva gjør vi nå?
Aanya?
Aanya.
Det er på tide å dra.
Stoler du på at de kan få oss ut?
Jeg har lovet å kjempe med dem. Men først får de dere i sikkerhet.
-Så du blir ikke med oss? -Bare til veisperringen.
Men lov meg at du tar hånd om dem.
-Hva om jeg også vil slåss? -Jeg stoler på deg!
Lov meg at du får dem i sikkerhet.
-Kan du ta et bilde? -Ikke noe problem.
Du skal være med, Angel. Kom hit.
Smil, folkens. Én, to, tre.
-Sånn. -Nå kan vi dra.
-Er du klar, Angel? Er alt i orden? -Ja, alt er i orden.
Jeg skal få dem i sikkerhet.
Nå drar vi.
Den snuten løy.
Han sa at hun var på hotellet. Kom igjen. Vi ser oss rundt.
-Fet. -Hva i helsike ...?
-Hun har vært her. -Fanken også.
-De kan ha byttet til en annen bil. -Ikke bak nasjonalgardens bygg.
Der er det. Like foran de fordømte øynene våre.
Se på hotellet. Den høyre siden er opplyst. Den venstre er helt mørk.
Ingen som helst lys. Ikke en tv engang.
Mayfield var et berømt hotell på 30- og 40-tallet.
Så var det ei bule fram til 80-tallet, da det ble pusset opp.
De må ha stengt av den delen en gang. Kanskje kassa ble tom.
Hvordan kommer vi oss inn?
Franklin Delano Roosevelt.
Det var et uventet svar, men greit.
-Skal du slippe meg fri? -Hvorfor skulle jeg det?
Jeg reddet livet ditt. Nå må du betale det tilbake.
-Du tar boka om jeg slipper deg fri. -Jeg kan kjøpe den. Hva vil du ha?
Abbedissen sa det var en forbannelse over boka. At jeg burde brenne den.
Det har aldri vært en forbannelse for meg. Den er spesiell.
Den er spesiell. Veldig spesiell.
I de rette hendene kan den redde menneskeheten.
-Den er i de rette hendene nå. -Bare si meg hva du vil ha.
Du er ikke den eneste som vil kjøpe den. Noen andre kan betale mer.
Hvem flere har du snakket med? Eldritch Palmer?
Du begår en katastrofal feil. Du har verdens skjebne i hendene dine.
Folk undervurderer meg alltid. De snakker til meg som du gjør nå.
Som om jeg ikke forstår noe. Men det gjør jeg.
Jeg har boka. Jeg har beskyttet den hele tiden.
Folk sa: "Du kan ikke finne Tahiti på kartet engang, Rudyard."
Men nå skal jeg dra dit. Og dette er billetten min.
Vær så snill, Rudyard. Ikke gjør det!
Rudyard!
THIRD AVENUE-BROA, BRONX Du kan dra. Lukk porten.
-Hva kan jeg hjelpe dere med? -Augustin Elizalde. Gus.
-Har du noen papirer, mr. Elizalde? -Jeg visste ikke at jeg trengte det.
Bare statlige embetsmenn og borgere med spesialtillatelse slipper inn.
-Kan du se på listen igjen? -Dette er ingen nattklubb.
-Kan du ikke bare slippe oss inn? -Rolig, mrs. Gupta.
Hva i helsike ...? Hei, slå av lyset!
-Hva vil du at jeg skal gjøre? -Ingenting. Ikke gjør noe.
-Dere kan kjøre inn. -Vent, Aanya!
Du kan fremdeles ombestemme deg.
Det ville fungert mellom oss, bare så du vet det.
Bare ikke akkurat nå.
Jeg kommer og henter deg når dette er slutt.
Greit?
Kom igjen! Fort dere nå!
-Vi ses senere. -Takk, Gus.
-Vi er så takknemlige. -Vær forsiktige.
Lykke til, bror.
Slipp dem igjennom, karer!
Ha det.
Hva gjør du? Du lovet meg det.
Jeg lovet å få dem i sikkerhet. Oppdraget er utført.
Hva er dette?
Dette...er Sølvengelen.
-Hyggelig å treffe deg. -Skal vi snakke eller kjøre?
Det føles ikke som om jeg spiller på fiolinen.
Det er mer som om den spiller på meg.
-Hva mener du? -Den har hatt så mange eiere.
Alle har sine teknikker og sitt eget følelsesliv.
Det føles som om fiolinen har absorbert alt det-
-og skapt sin egen personlighet og sin egen lyd.
-Det virker vel sprøtt? -Nei, slett ikke.
Men hvorfor er du ikke blitt profesjonell musiker?
Det var drømmen min. Jeg ville dra til Wien-
-og prøvespille for symfoniorkesteret. Så kom krakket.
Far mistet jobben sin. Familien trenger det jeg tjener.
Men du må til Wien, ellers kommer du til å angre.
Hva med deg, Tommy? Vet du hva du vil gjøre med livet ditt?
Jeg vet ikke.
Jeg misunner deg, Helga. Du har en lidenskap. En retning.
På skolen visste vennene mine at de ville bli advokater,-
-ingeniører eller hva det nå var. Men jeg? Ingenting fungerte.
Jeg finner ikke noe som jeg utmerker meg i.
-Noen utvikler seg sent. -Jeg trenger dette bordet.
Mine damer og herrer! Kan jeg få oppmerksomheten deres?
På veien hit kom jeg forbi en brødkø på en drøy kilometer.
Mennesker som har mistet jobben, pensjonen, hjemmet og selvaktelsen.
Noen sier at Tysklands tid som en stor nasjon er slutt.
Men det nekter jeg å tro på.
-Vi går ut herfra. -Et øyeblikk.
Et rike der det ikke fins brødkøer.
Et rike der alle tyskere har en jobb, et formål og stolthet.
Et rike som trenger ekte tyskeres blod og svette.
Et rike som trenger deg! Og deg!
Og deg! Ja, deg, min venn. Tyskland trenger deg.
Hvem her har mistet pensjonen sin og hjemmet sitt?
Hvem har mistet evnen til å håpe?
Det var en fantastisk tale. Hitler vil forene alle tyskerne.
Bortsett fra jødene.
-Du vet vel hva nazistene syns? -De sier det endelig høyt.
De jødiske bankmennene forårsaket børskrakket og ødela økonomien.
De er parasitter og igler.
-Hva er det? -Du er så blind.
-Du ser ingenting. -Hva er det, Helga?
Jeg er jøde. Er det sånn du ser på meg?
Er jeg en parasitt? Eller en igle?
Jeg mente ikke deg... eller familien din.
Hitler snakket om utenlandske jøder, fra Polen og Russland.
Hitler har ikke noe imot tyske jøder.
-Det har ikke jeg heller. -Jeg tok feil av deg.
Du er ikke skapt for noe større. Du er der du hører hjemme.
-Nederst på tavla. -Nei, Helga...
Helga.
Jeg tok med meg litt snadder til deg.
Krydrer du meg nå? Nei takk!
Hørte du meg spørre: "Vil du ha litt ananas?"
Nei, det gjorde du ikke.
Dette er ikke et middagsselskap der noen gir deg ertene,-
-og du sier: "Nei takk. Jeg er mett."
-Si at du skal spise ananasen. -Ja, jeg skal spise den.
Nei! Si: "Ja, jeg skal spise ananasen."
Ja, jeg skal spise ananasen.
Flink jente.
Og ja. Ananas er utsøkt som krydder.
Ta av deg buksa.
-Hva? -Ta av deg buksa, Dutch.
Nå!
Du mistet pikken for 70 år siden, så hva skal du gjøre?
Du kommer til å bli overasket.
I natt får du prøve nye ting.
Gi munnen din til meg.
Bra, bra.
Bra.
Bra. Bra.
Spre beina.
Bøy deg framover.
Faen også.
Kom igjen, vær så snill. Kom igjen!
Hva er dette?
Mayfield ligger over to blindspor fra Grand Central. Spor 61 og 63.
Før ble de linjene brukt som en privat tunnelbaneinngang-
-for president Roosevelt når han kom til New York.
Så ingen kunne se ham i rullestolen.
-Her er det. -Det ser ut som en strigoipassasje.
Akkurat. Ikke bra. Kom igjen.
Her er det!
Hvor er du, Fräulein Velders?
Slutt å løpe!
Du kommer ingen vei.
Sjampoen din og blodet ditt...
Jeg er nesten framme.
Nei, nei, nei!
Nei, vær så snill. Vær så snill!
Hold deg unna meg!
-Nei! -Hørte dere det der?
Nei! Hold deg unna meg!
Takk for en fengslende jakt, Fräulein.
Nei, hold deg unna meg!
Det fleste dagene er spisingen bare en plikt, men dette...
Jeg har ikke gledet meg sånn til mat på... Jeg husker ikke hvor lenge.
Jeg håper at du setter meg i halsen!
-Det er på tide at vi går. -Nei. Nei!
Hva? Nei!
Dra til helvete, din drittsekk!
Dutch!
Jeg kommer!
Dere bør nok flytte dere.
Nei! Nei! Hjelp!
Hjelp!
Nei, nei, nei!
Hjelp meg, en eller annen!
Dutch!
Er alt i orden?
HEIDELBERG I TYSKLAND - 1935
Untersturmführer. Takk for at du kom.
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Denne jøden påstår at hun kjenner deg.
Beklager at jeg blander deg inn, men de truer med å deportere meg.
-Thomas. Vær så snill... -Ikke bruk en SS-offisers fornavn.
-Forstår du det? -Ja.
Er det sant at dere har et forhold?
Vi jobbet på det samme kontoret i sju måneder.
Så ble hun anklaget for tyveri.
Det ble aldri bevist, men pengene var jo borte.
Det er omfanget av forholdet vårt.
Takk for at du ryddet opp i det.
Heil.
Sieg heil.
God dag, min herre.
Heil Hitler, herr Untersturmführer.
Det er hyggelig å se deg igjen, sir.
Bli der.
-Hva vil du? -Rudyard Fonescu til Alonso Creem.
-Er du ventet? -Kardinalen har sendt meg.
En mann vil snakke med deg. Han sier kardinalen har sendt ham.
Flytt deg.
Greit. Nå drar vi.
Jeg heter Rudyard Fonescu.
Kardinalen sa at du kunne hjelpe meg.
-Kardinalen er død. -Det var før han døde.
Det var nok derfor han døde.
Jeg har noe som noen vil betale mye penger for.
Lumen.
-Hvordan visste du det? -Få se den.
-Jeg trenger penger, og... -Jeg må se boka.
Vi kan nok gjøre forretninger.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com